CM: A můžem.
IV: Tak dnes je 19. srpna 2006 a jsme na návštěvě u pana Mikuláše Poljaka.
Budeme hovořit převážně o době jeho věznění během II. světové války.
Dobrý den pane Poljaku a hned Vám položím první otázku:
Ráda bych se Vás zeptala na dobu Vašeho dětství a jak jste vyrůstal, odkud pocházíte
CM: Tu skleničku ještě... pardon, ještě tu skleničku trochu pryč...
MP: No já jsem se narodil...
CM: Tak ještě jednou...
MP: ..ve 20. roce.
IV: Musíme to zopakovat, pardon.
CM: Ještě jednou, tak...
MP: {odkašlává}
CM: ... od začátku a můžeme prosím.
MP: Narodil jsem se 17.12.1920, moje matka za sv... byla svobodná a pracovala jako zemědělská dělnice.
Pocházela ze Slovenska a tam tenkrát byla velká bída a tak oni jezdili na práce do Čech a Mora... a na Moravu.
A pracovala na jednom statku bývalýho ehm... bývalýho majitele cukrovaru a několika statků na Kolínsku... v Ratboři a na statku v Sedlově.
To byl pobočný statek tam, nebo v... v okolí, který tenhleten majitel také vlastnil. Tak tam jsem se narodil.
Takže jsem se narodil v Sedlově... a matka tam pracovala jako zemědělská dělnice.
Otec byl... matka... matce bylo už 29 roků tenkrát a seznámila se tam s ruským zajatcem z I. světový války a s... a s...
Tak jsem byl jeho synem a její. Jenomže otec do roka úrazu... při úrazu zemřel.
No a... tím pádem man... moje matka zůstala sama se mnou.
Měla velké problémy pochopitelně. Jak s dítětem že jo, jako zemědělská dělnice...
No ale nechtěla mě nikam... prostě se... nechtěla se mě zbavit, tak se mnou jezdila na různé práce.
A té... v té době na Slovensku nebyl ještě průmysl žádnej velkej, než se tam postavil, že jo.
Tak tam byla dost velká bída. Ona tam měla sestru a ještě nějaké příbuzné.
No a tam se vlastně, v Trenčíně, u Považské Bystrice se narodila.
A já jsem tam jednou ehm... byl také na... na pobytu u tety, protože ona mě matka tenkrát tam nechala asi půl roku a...
Mezi tím jsme vyměnili samozřejmě dost míst pracovních.
Protože matka pracovala tam, kde prostě našla práci a kde s... se, j... kde to bylo pro ni jaksi vy... tak dobrý, že tam mohla pracovat za těch podmínek.
No a to... často jsem byl třeba sám v domě a oni byli na polích a podobně, no.
No a zač... začínal jsem chodit do školy.
Tak to jsme byli... to matka byla na práci v eh... na Hradecku, v Hrádku u Nechanic.
No a tam jsem začal chodit do školy... do základní, že jo... do obecné takzvané.
No a tam jsme několikrát byli a to jsme byli v... u toho rolníka a v jeho rodině a...
Tam jsme to měli skoro jako prostě v rodině, všechno. Takže i ty eh... děti toho rolníka a tak dále se mnou kamarádili a byli... měli ehm...
Byla to pohoda prostě tam. No a ta rodina... hm... nás prostě měla ráda... matku a tak dále. No a to... v...
IV: Podařilo se Vaší matce Vás dát na učení? Vyučil jste se něčím?
MP: No, to jsem ehm... jak se... to jsem byl s matkou do 10 roků.
No a mezi tím jsem byl taky na Slovensku a tenkrát jsem viděl, jaká tam je bída, že jo, hrozná.
A já jsem byl třeba jedinej, nebo z těch mála, který měl kožený boty a tak dále, že jo.
A v zimě to bylo... a tak... takže tam měli jenom krpce a tak dále, že jo.
No a de... když mi bylo 10, tak mě matka musela dát do dětského domova.
No a protože měla slovenskou příslušnost, tak tenkrát se muselo na Slovensko.
Což byla pro mne nevýhoda, protože já jsem slovensky moc... nebo Slovenštinu se neučil nikde, že jo.
A musel jsem pak chodit do školy na Slovensku, do měšťanky.
IV: Hm...
MP: No a to jsem byl v dětským domove... domově v Rimavskej sobotě. Rok jsem tam chodil do šk... do měšťanky.
A pak s... mě přeložili do Slovenskej Lubče, na zámek. Tam byl dětský domov pro větší už a starší děti.
A tam jsem chodil do tý měšťanky dál, že jo, no...
No a pak ve třetím ročníku... a potom s... si matka pro mě přijela, nebo s... si matka pro mě přijela a vzala mě do Prahy.
Protože bydlela v Praze už. Už nedělala na... jako zemědělská dělnice a eh...
V Praze prostě jsem si našel potom nějaké místo na učení a nejdřív jsem se domníval, že eh... nebo bylo vhodný ňák... byla vhodná eh... vhodné místo knihařina.
Tak jsem se tam přihlásil, nebo prostě jsem tam... navštívil. A to bylo přes pracovní úřad, no a bylo to v Plzni.
Eh... majitel toho... toho knihařství souhlasil nejdřív.
No a pak když matka jaksi nemohla dost, nebo že platit za mě, taky na mě, protože něco se tam platit muselo.
Tak z toho pak sešlo ve druhém ročníku, no a já jsem dělal potom příležitostný práce, kde jsem něco našel.
A to bylo v Terezíně posledně, poslední rok před okupací
IV: Jaká byla situace v Terezíně před válkou?
MP: No tak to bylo normální město, že jo.
IV: Jak to město vypadalo?
MP: To bylo normální město, že jo. A tam jsem dělal v tiskárně a...
A to potom po záboru v 39. tam bylo vládní vojsko, že jo... bývalý vl... naši vojáci už neby... naše armáda už nebyla, že.
Tak tam bylo vládní vojsko, část. No a s... v tom Terezíně jsem byl až do 40. roku a...
Na začátek v... toho... jsem potom z Prahy už... po tom záboru a těch zkušenostech s... eh... s tím co se... jak to potom bylo, ty poměry...
Tak jsem si říkal, že bych... protože matka byla dost nezávislá na mně.
Tak jsem si říkal, že bych mohl taky se... z bývalý nacistický Říše vypadnout... vy... nějakým způsobem.
Buď přes Slovensko, Maďarsko... nejdřív jsem se domníval.
No a pak jsem v Brně dos... našel, nebo zjistil příležitost, že se můžu dostat do Rakouska, legálně, na práce.
No a tak jsem... odjel s... prostřednictvím toho pracovního úřadu, do Lin...
IV: To bylo v roce 1940.
MP: '40
IV: A to jste se hlásil dobrovolně tedy na práci v té době.
MP: No, dobrovolně, no...
MP: A... v Linci se prováděla výstavba bytů, domů teda no a tak... mnichovská firma AG... Deutsche AG... AG... Deutsche Bau AG to prováděla, tu výstavbu.
No tak tam jsme prostě pracova... tam byli možnosti jednak vydělat si peníze, který jsem potřeboval na eventuelní cestu někam.
Přes Německo, nebo Rakousko a podobně. A tak jsem tam skoro rok pracoval.
No a v 41. jsem... v 41. ... ve 40. vlastně... eh... teď nevím.
IV: Na roku nezáleží. Vy jste se rozhodl...
MP: No ne, záleží, protože 45... no, ve 40. ...
IV: Vy jste se rozhodl utéct a připojit se k zahraničním jednotkám?
MP: Prosím?
IV: Vy jste se rozhodl utéct za hranice a připojit se k zahraničním jednotkám?
MP: Mno... Já jsem totiž... jednak eh... nechtěl tady zů... tam zůstat za těch podmínek prostě, co tam byli.
A... protože jsem eh... sám... se učil jazyky taky, že jo, tak... jsem si říkal, že bych mohl se prostě dost ven z Německa.
Jenomže přes Rakousko, bývalý Rakousko, že jo...
Přes ty hranice do Jugoslávie už se dost těžko asi eh... bylo proniknout, nebo mohlo se proniknout, protože se schylovalo k válce s Jugoslávií v 41. už...
No ale přes to jsem to riskoval a odjel jsem jedno dubnovýho dne prostě přes Graz a so Spielfeldu na hranice.
A ehm... smůla byla, že tam hranici tvořila řeka Mura a takže se muselo nějak přepravit přes tu řeku.
No a jsm... přesto, že jsem teda zůstal jako pozorovatel přes den a tak dále, jak to je na hranicích, tam v tom městečku.
Protože Spielfeld byl ještě pořád v Německu a byl tam už most přes Můru, no tak jsem... poz... pozoroval, jaké, jaký jsou tam možnosti.
Jestli jsou tam pohraničníci a tak dále a jestli to kontrolujou.
No a ehm... vpředu u mostu nebyl... nebylo vidět nic skoro, nebyl, nebo prostě normální provoz.
No a tak jsme se k večeru odho... jsem se odhodlal, že to přejdu.
No a... ni... na druhý straně ve městě... ve městečku ovšem tam už byli civilisti i eh... nebo prostě... pohraničníci pravděpodobně v civilu, nejenom... nebo i gestapo a tak dále.
Já nevím, co všechno tam bylo... no a kteří mě zadrželi a...
Přesto, že jsem teda německy mluvil a tak dále, ne... že jsem se neprozradil nějak, tak přesto asi znali prostě ty lidi, který tam... kteří tam bydleli.
No tak... a... tak předpokládali, že jsem asi cizinec, no.
No a po zadržení, tak se z nich vyklubali většinou sudetští Němci, kteří uměli taky česky a tak dále.
No a tak mě zavřeli na gestapu, tam na tý... úřadovně gestapa no a tam... začaly první výslechy a tak dále a...
Po skončení jsem tam přespal tu noc. A ehm... a přístí den mě transportovali do Leibnitz na gestapo. To bylo ve vnitrozemí už zase.
No a tam nas i... nás... a tam mě vyslýchali zase, ten den a příští den mě poslali do Graze, do zemskýho vězení.
Tam měli... tam byla normální věznice. No a v tom vězení jsem zůstal až do října 40 a...
Mezitím jsem obdržel schutzhaftbefehl takzvanej. To je ochrana... eh... ochrannej... ochranná vazba.
IV: To znamená, že s Vámi neproběhl žádný soud?
MP: Ne, soud ne.
IV: Obdržel jste pouze toto rozhodnutí...
MP: Jenom výslech. Ten schutzhaftbefehl, to dávali většinou když... bez soudu prostě posílali do koncentračních táborů lidi.
IV: A toto rozhodnutí bylo podepsáno...
MP: Právě Heydrichem no, kterej {nesrozumitelné} byl jako... eh... no jak...
IV: On byl v té době pravděpodobně soudním úředníkem, nebo?
MP: On byl prezidentem poli... policejním prezidentem v Mnichově...
IV: Ehm, ehm.
MP: ... v té době.
No moje ehm... V tý věznici byli taky většinou lidi, kteří byli zadržení z různých důvodů.
Kromě jiného taky kvůli přechodu... chtěli přej... eh... přejít přes hranice a podobně.
Bylo tam dost Poláků a byli tam i Češi a...
Z Graze nás přev... eh... transportovali do Vídně, do věznice policejní a z Vídně potom celý vlak...
Naštěstí teda já jsem na tom schutzhaftbefehl potom... hm... nebyl poslán do Mauthausenu, protože ten byl nejblíž tam...
Ale do Dachau. To bylo moje štěstí jako.
Celej vlak, celý vlak tenkrát z tý Vídně, z těch věznic, co tam byly a zadrženejch a tak dále lidí a zatčenejch,
tak byl poslán do... do... Mnichova. Celý vlak.
No a v Mnichově pro nás přijeli autama SS z koncentračního tábora Dachau.
No a tak když jsme jeli, tak přes Mnichov, tak mnichováci, kteří to viděli a tak dále, že jedem do Dachau, tak prostě...
V kavárnách, takhle jak jsme viděli přes okno, když byli prostě i... se dívali, že jo, na to jak...
Věděli, že SS-áci transportujou další... další lidi do... eh... tábora Dachau.
IV: Tábor Dachau byl vystavěn jako první tábor...
MP: V 38. už, no...
IV: Byl to takzvaný "příkladný tábor"...
MP: No... no...
IV: ... podle kterého se měly stavět další, byl takovým vzorem...
MP: Tam byli první političtí a to byli komunisté, kteří tam... de facto tam začali stavět ten... Mauthausen, teda Dachau.
IV: Vy jste tam přišel eh... velice brzy.
Už tenkrát jste se tam ovšem mohl setkat se skupinou českých vězňů.
Už tam byli studenti ze Sachsenhausenu pravděpodobně. I další skupiny?
MP: Byli tam, byli tam už nejaký... nějací studenti také ze Sachsenhausenu a ehm...
Asi dva bloky byly český, tam už tenkrát. V jednom byli také kromě jiného katoličtí faráři.
A v Dachau, já z těch prominentních vězňů ani nevím, kdo tam byl od nás všechno
IV: Vy sám jste se dostal na onen 20. blok, kde byla většina Čechů?
Alespoň později, nevím jak to bylo v prvních letech.
MP: No myslím, že to tak bylo, no. Já už se tak moc nepamatuju na to, ale... ehm...
Já jsem... tam byli vždycky... Ten blok byl rozdělen na dvě... dvě štuby, no a...
Eh... Na tý štubě, co jsem byl já, tak tam byli i němečtí komunisté.
Tak ti ehm... nám radili... Ti s náma teda si dali práci, že s náma... že nám prostě pomáhali.
A radili, co se... co jak se máme tam chovat, abychom nepřišli k úrazu, nebo do transportu do jinýho tábora.
IV: A jaké ty rady byly? Co vám říkali?
MP: No tak řik... jednak eh... Hlavně říkali vyvarovat se transportu, že jo.
A pokud nebyl... eh... nebyli... pokud jsme nebyli zařazeni třeba do práce, že... že jsme měli prostě před...
Když transportovali většinou lidi, kteří nebyli zařazeni do práce, takže to sháněli po blocích, jo.
Tak nám řekli, aby sme se někam zašili prostě třeba, kamkoliv shovali, když se sháněli do transportu a tak.
No tak... tam byli také trestné bloky.
No a když jsem přijel do Dachau, tak to před nemocničním blokem byli naskládány mrtvoly jako v lese dříví, polena...
Takže Dachau byl sice tábor I. třídy, jídlo tam bylo čisté, teda dalo se jíst a poměrně lepší.
Daleko než v jiných táborech, protože v neděli bylo přeci jenom nějaký lepší ma... nějaký lepší jídlo.
Ale ta ehm... to umírání tenkrát, začátkem války a tak dále, tam bylo velmi časté a hromadné, protože lidi byli vyhladovělí přes to a...
Bylo málo jídla a kdo prostě začal ehm... třeba si, hledat třeba si ňáký jídlo v odpadcích a podobně,
tak dlouho nevydržel, že jo, protože se nakazil nějakou nemocí.
A většinou tam byly nemoci flegmónie a podobně. {odkašlává}
IV: A práce na kterém komandu byla považována, za nejhorší?
MP: Za nejhorší? No to byly plantáže.
Tam to bylo velmi nebezpečný, protože to bylo největší kom... největší pracoviště a hodně lidí a teda hodně těch vězňů tam bylo a...
Nebezpečí tam bylo v tom, že SS-áci dostávali třeba za zabití eh... vězně dovolenou a podobně.
Takže si vymýšleli různý finty aby, aby prostě měli důvod zabíjet no. Třeba...
IV: Ty plantáže, to znamenalo...
MP: Třeba štvali třeba také psy na li... na vězně a podobně, že je nechali roztrhat psema, ps...
Nebo házeli čepice do toho... do drátů a když si pro ni šel, tak ho zastřelili a podobně.
No prostě... člověk to nechápe, no ale Němci to prostě dělali... a SS-áci.
Měli radost z toho, jak... jak ty lidi prostě maj strach, že jo, ze smrti a tak dále, no.
Čili to bylo... dosti takové sadistické, jak oni se chovali.
Ehm... No v Dachau byla taky jednotka trestná eh... kde byli SS-áci a ta rota celá, že jo a tak dále no, tak těm...
Oni měli asi dobré jídlo a jinak k nim byli... s nima zametali taky prostě a se k nim... k nim byli taky nelítostní, no.
IV: Vy sám...
MP: Nejhorší bylo, když se stal nějakej případ, že se podalo hlášení, jako mně se to stalo potom ehm...
Když jsem se bránil jednomu kápovi, kterej mě chtěl zmlátit.
No a to bylo nebezpečí, že... {odkašlává} že se vězeň dostal do bunkru.
No a z bunrku málokdy, málokdo se vrátil živej prostě. Většinou je tam umlátili.
No a... mně to nebezpečí také hrozilo. V jed... eh... V 41. na jaře a...
Písař, kterej byl na našem bloku byl německej komunista Hoffmann.
Tak když on o tom věděl, že mám hlášení a už jsem stál taky před bránou a eh...
Byl jsem na pohovoru s lágrführerem, no a př... pro takové přečiny se dával třeba hodinu sloupek, nebo podobně.
To znamená, že jste visela takhle za ruce nad... nad zemí 30 centimetrů, nebo tak, že byste měla vykloubená ramena a tak dále no.
No a SS-áci samozřejmě eště Vám to nějak spestřovali tím, že... že Vás rozhoupali a podobně, nebo tak.
No a Hoffmann ehm... protože se připravovalo komando venku, pro venkovní práce, práce v SS kasárnách v Norimberku...
Tak Hoffmann ehm... mě tam napsal do toho seznamu a eh...
Nevím, jestli si toho všimlo vedení tábora, nebo nevšimlo, prostě jsem odjel s tím komandem do Norimberku.
IV: Vyhnul jste se tedy tomu trestu, který Vás pravděpodobně očekával.
MP: No... no jistě no... to... určitě.
No a v Norimberku ehm... v SS kasárnách jsme pochopitelně...
Tam se dokončovaly garáže a kanalisace toho, na tom dvoře garáží, garáží a führerheim se tam dokončoval pro Himmlera.
Tak těch 100 lidí, kteří tam byli v tom komandě prostě... prostě tam měli práce, že jo.
Pronajali je civilním firmám, který to tam prováděly ty práce a tam se pracovalo. No a...
IV: Jak bylo to komando zařízené? Vy jste byli přímo ubytováni v kasárnách?
MP: My jsme byli v kasárnách a to jsme byli... tam byla tělocvična, která tam už neexistuje.
To zbourali. Já jsem tam byl ne... asi před rokem nebo dvěma a...
V suterénu tý tělocvičny, to byla velká hala, tělocvična pro ty...
To byly největší kasárna tam... bývalý... postavený za války, největší kasárna SS v Německu.
A v suterénu nás ubytovali. Tam byli eh... umývárny v suterénu.
No a tak tam do těch odpočíváren, tak dali se... dali postele a tak dále a měli jsme... byli jsme tam ubytováni těch 100 lidí.
IV: A nějak jste ještě byli extra strážení? Jak to probíhalo, ten denní režim?
MP: No tak tam byla strážnice na...
IV: Bylo to zcela oddělené?
MP: ... u vchodu, no. No a jinak, když jsme byli na pracích, tak byl řetěz stráží kolem kasáren.
No a jinak po kasárnách jsme se mohli pohybovat v ty... v těch pracovních oblastech bez stráží.
Akorát někde byly ještě, kde prostě se domnívali, že by byli nutné, že jo, sem-tam.
IV: A veškeré vybavení jste měli z hlavního tábora v Dachau, nebo to bylo místní kasárenské?
MP: No ne, to bylo z kasáren. To bylo dobrý, spali jsme po jednom a tak dále.
Měli jsme postele kovový a všechno jako voj... jako SS-áci skoro. No a stravu sme měli SS-áckou, no tak čili dobrou.
A ještě naši lidi chodili umývat do... do kuchyně že, takže mohli dostat ještě co tam zbylo.
IV: Takže v podstatě byste řekl, že ty podmínky tam byly dokonce lepší...
MP: No velmi dobré...
IV: ... než v Dachau.
MP: Protože tam se celkem už nic tak nedalo dělat. No a hlavně ta doba, která probíhala, válka a tak dále.
Oni už potom potřebovali pracovní síly, takže už tak se v těch táborech nezabíjelo, tak hrozně.
Když tak v práci... spíše prací a tak dále, že jo. Potřebovali pracovní síly.
IV: A počet v tom komandu byl stabilní, nebo se střídal?
MP: No byl stabilní za těch třech rok... lety... za ty tři roky se má... málo co změnilo tam
IV: Takže zhruba těch 100 vězňů jako na začátku, když jste přišel.
MP: No, akorát že někteří, kteří měli něco... eh... ňáký prohřešky, nebo něco... nebo si... tak někteří byli také odvoláni, jo, odtransportováni, že jo.
Se pamatuju jeden ehm... z našich lidí, z Nuslí ňákej mladej člověk taky byl odtransportovanej, že tam něco...
Měl možná styk s civilním... nebo něco takovýho, nevím ehm...
IV: Eh... Styk s civilním obyvatelstvem jste měli ňákým způsobem? Mohli jste...
MP: No zvenku... zvenku... Tam kolem kasáren se taky pracovalo, tam byly nevím, ňáké stavby.
Jestli ňáký baráky, nebo něco se tam stavělo. A tam byli taky... také... na práci ty ročníky, který byli don...
Jako 21. ročník, že kterej ten pr... byl vyhná... eh... teda donucen pracovat v Německu a tak... tak tam byli v... Norimberku také.
IV: Takže jste se setkali i s Čechy.
MP: No jo, takže dokonce i jeden z našich spoluvězňů tam přišel do styku s děvčetem z jejich věsni... vesnice.
Takže přes ni potom se posílala ňáká ta pošta a tak dále, přes ně.
No a byly nějaké vily, které byly židovský majetek, který se skonfiskoval, tak tam se chodilo taky na práci a na úpravu a tak dále.
Takže jsme jezdili do města, do těch některých vil.
IV: A podařilo se Vám vypašovat ven ňákou zprávu? Alespoň Vaší matce, nebo...
MP: No tak poštu jsme tam propašovali, no.
Právě přes ty naše lidi, ale pak ňák to se... to ňekde pro... provalilo a... byly z toho průšvihy.
Něco zachytili a zrovna zachytili jeden neb... nebo dopis, kterej jsem psal já taky.
No ale že byl ehm... to by... V každým případě to bylo trestný, protože oni chtěli mít cenzuru, nad... korespondenci a nad vším.
IV: Vy jste tam měl poměrně velké štěstí na Vašeho kápa {nesrozumitelné}.
MP: No tak tenhle... tenhle Hugo, jak už to bylo ehm... skutečně člověk, kterej riskoval hodně, že... na... s... našich lidí tam, našim lidem tam hodně pomáhal.
A... potom svědčil taky v Norimberku u Mezinár... ehm... Mezinárodního soudu, že jo.
IV: V tomto komandu byli i další Češi? Jaké tam byli národnosti, pokud si vzpomínáte?
MP: No z celé Evropy tam byli... lidi.
Hlavně Poláci byli, Rusové byli, že. Němci také byli dost početní.
A Francouzi, Španělé, Italové... Méně bylo Holanďanů, ňákej Dán a tak dále.
Angličané tam byli, myslím dva letci, nebo něco takovýho. Jinak... nevím.
IV: Eh... Komando bylo v roce 43, myslím převedeno papírově pod tábor ve Flossenbürgu...
MP: No právě, že byl Flossenbürg poblíž, tak to pře... přeložili prostě evidenčně a ji... do Flossenbürgu.
No a já jsem právě měl v tom 43. na podzim ten průšvih s tím dopisem.
A protože to byl dopis politický, takže o to nebezpečnější. Takže eh... velitel komanda mě...
IV: Technickou pauzu... pauzu dame.
MP: ... nechal poslat do... zpátky do... do Flossenbürgu.
CM: Tak...
IV: Tak. Budem pokračovat na další kazetě.
CM: Dáme si přestáv...